Jeden spor o tradiční rodinu v raném středověku.
Probíhalo to asi takto:
Svatý Vojtěch, biskup pražský: „Každý muž smí mít pouze jednu ženu.“
Čeští šlechtici: „To se nám nelíbí.“
Vojtěch: „Ale v bibli se to píše a vy jste křesťané.“
Češi: „Stejně se nám to nelíbí.“
Vojtěch: „Tak já vám biskupa dělat nebudu, jdu pryč.“
Arcibiskup a papež: „Vojtěchu, jsi biskup v Praze, musíš se tam vrátit.“
Vojtěch: „Ale já nechci, neposlouchají mě, jsou na mě zlí.“
Arcibiskup: „Vrátíš se tam a basta!“
Hříšná cizoložnice: „Otče Vojtěchu, zhřešila jsem a manžel s rodinou mě za to chtějí zabít.“
Vojtěch: „Ochráním tě, bible nic takového nedovoluje.“
Rodina cizoložnice: „Vydej nám ji. Za tu hanbu musí zemřít.“
Vojtěch: „Nevydám.“
Rodina: „Tak na svou rodinu přivoláš krevní mstu.“
Vojtěch: „Krevní msta je proti křesťanskému právu.“
Češi: „Ale tak se to u nás vždycky dělalo.“
Vojtěch: „To neuděláte.“
995 vyvraždění Slavníkovců na Libici
Vojtěch: „Svatý otče, vyvraždili mi celou rodinu. Můžu už z Prahy odejít? Rád bych kázal pohanům, ti si aspoň na zbožné křesťany nehrají jako ti čeští psi…“
Arcibiskup: „Dobře Vojtěchu, asi tě opravdu nechtějí, jsi volný.“
Vojtěch v Prusku: „Lide pruský, přijmi Krista…“
Prusové: „Nechceme Krista a pádlem tě umlátíme.“
Konec jednoho sporu o tradiční rodinu.
Tradiční rodina v českém raném středověku
Výše uvedený příběh nabízí opravdu hrubé zjednodušení. Ale ve své podstatě to tak skutečně bylo. Svatý Vojtěch, jeden z nejvzdělanějších lidí tehdejší Evropy, rozhodně nejvzdělanější z Čechů, se ujal funkce pražského biskupa kolem roku 988. Zde ovšem zjistil, že české elity se drží naprosto nekřesťanských praktik. Nešlo jen o běžně pěstovanou polygamii, která sahala až do nejvyšších vrstev společnosti – vzpomeňme si na příběh Oldřicha a Boženy.
Vojtěchovi vadil také obchod s křesťanskými otroky (pokud mu vadil obchod s pohanskými otroky, o tom nic nevíme, ten církev povolovala) a vůbec špatné mravy šlechty. Ty by asi přehlédl, pokud by se čeští šlechtici nechali pokárat. Oni ale vůbec nepřijímali právo biskupa mluvit jim do mravních norem. Jak kultivovaně diskuze probíhala, nevíme. Na kolik byli k ústupkům ochotni Češi a nakolik Vojtěch, kdo se urážel, kdo komu vyhrožoval.
Finální akt Vojtěchova působení ovšem opět zahrnoval otázky manželského práva. Ochrana poskytnutá cizoložnici na Vojtěchův rod Slavníkovců přivolala krevní mstu asi druhého nejmocnějšího rodu v zemi, Vršovců. Alespoň to tvrdí legendisté.
Výsledkem byl i na svou dobu nevídaný masakr na Libici.
Víc jsem se o Vojtěchovi a raně středověkých Čechách rozpovídala v podcastu, který si můžete poslechnout zde.
Malé poučení na závěr, nevěšte hlavu, ať už si o současných diskuzích na téma tradiční rodiny, myslíte cokoliv.
Ať už stojíme, na čí chceme straně, buďme vděční, že žijeme v 21. století, kde kultivovaně diskutovat můžeme a za odlišné názory na sociální normy se nevraždíme.
Stojí za to si to připomenout.
Třeba si pak budeme navzájem naslouchat s větším pochopením.
Svatý Vojtěch se střetl v roli pražského biskupa v 10. století s českou šlechtou v mnoha věcech. Ale jedním ze střetů byla podoba rodinného práva a různé názory na něj.
Vojtěchův příběh obsahuje i další motivy, zaposlouchejte se do něj.